ПРАВА ЛЮДИНИ У МІЖНАРОДНИХ ВІДНОСИНАХ: МІЖ УНІВЕРСАЛЬНІСТЮ ТА ПОЛІТИЗАЦІЄЮ - Білоусов, Олександр Сергійович; Кривдіна, Інна Борисівна (Актуальні проблеми сталого розвитку, 2026)
Права людини сьогодні є не лише моральною категорією, а й юридично зобов’язуючим міжнародним стандартом. Права людини як фундаментальна правова та політична категорія є результатом тривалого історичного розвитку людської цивілізації. Сучасне розуміння прав людини сформувалося не миттєво, а стало підсумком багатовікового розвитку філософської думки, політичної боротьби та еволюції правових систем. Ідея того, що людина має певні невід’ємні права, які належать їй від народження і не можуть бути довільно відібрані державою, поступово формувалася в різних історичних епохах, проходячи складний шлях від морально-філософських концепцій до юридично закріплених міжнародних стандартів. У статті досліджується роль прав людини у сучасній системі міжнародних відносин крізь призму співвідношення їх універсального характеру та політичного використання. Розкрито еволюцію концепції прав людини після Другої світової війни, її закріплення у міжнародно-правових актах та трансформацію у важливий інструмент глобального управління. Проаналізовано нормативну основу універсальності прав людини, зокрема положення Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та Європейської конвенції з прав людини. Особливу увагу приділено проблемі політизації прав людини, яка проявляється у вибірковому застосуванні міжнародних стандартів, використанні подвійних підходів та інструменталізації прав людини у зовнішній політиці держав. Досліджено вплив політизації на ефективність міжнародних механізмів захисту прав людини, зокрема діяльність міжнародних організацій і судових інституцій. Обґрунтовано, що політизація не лише підриває довіру до міжнародної системи захисту прав людини, але й ускладнює реалізацію принципу універсальності. Разом з тим доведено, що повна деполітизація прав людини є неможливою, оскільки вони інтегровані у сферу міжнародної політики та безпеки. Зроблено висновок про необхідність забезпечення балансу між універсальністю прав людини та їх політичним виміром шляхом посилення незалежності міжнародних інституцій, уніфікації підходів до оцінки порушень та підвищення ролі міжнародного права у регулюванні міждержавних відносин